Will e tare. O să reușească.
- Știu c-așa o să fie, scumpo. - Tata!
- Știu! - Tata!
- Maică-ta e acolo... - Tata!
Cum...?
Cum o să-i spun Biancăi ca tatăl ei e mort?
Dispărut înseamnă dispărut, mama. Nu înseamnă mort.
E foarte tare, o să fie bine.
Trebuie să sun doctorul, să-i dea ceva repede.
- De ce? - Ar putea să-I piardă.
Ce se întâmpla cu lumea asta?
...aceste acte oribile de terorism,
și acum trebuie să ne concentrăm la salvarea cât mai multor vieți posibil.
Se știe numărul victimelor?
Nu cred c-ar trebui să speculăm pe subiectul ăsta.
Numărul victimelor este peste putință noastră de suportare.
Seamănă cu un camion capcana, ca în '93.
A explodat în hol.
Și a împins totul aici.
Explanada trebuie să se fi prăbușit.
Nu mi-ai răspuns, sergent. Ce avem?
Cât mai avem cu hemoragia asta internă?
Nu știu. Nu sunt doctor.
24 ore până intri în comă. Poate...
14 ore, 16. Să n-adormi!
Suntem aici de 6-7 ore... Asta ce înseamnă?
Mai avem 7-8 ore de-acum?
Ții minte cutremurul ăla...? Unde a fost? Turcia?
Era o fetiță care a supraviețuit 4 zile sub dărâmături ca astea.
Avea vreo 3 ani...
Dacă ea a putut, și noi o să putem.
Poate că nu sângerăm așa mult în interior.
- Sergent! - Da, Will.
- Ai copii? - 4. Am 4.
- Ce mulți! - Da...
- E mult de lucru pentru nevastă-mea. - Cum îi cheamă?
Steven e cel mai mare. Are 15 ani.
Caitlin are 12. Mani... JJ, are 10.
Și o fetiță mică, Erin.
Are 4.
Am făcut-o târziu.
Nu era în plan. S-a întâmplat... Nu știu...
Ce-a fost asta?
- Ce a fost ce? - Sunetul ăla.
- E o țeavă aici... - Continua să faci așa!
Dumnezeule! Atât de mulți!
- Ce-o să facem? - Mama, să mergem să-I căutăm!
N-am putea să mergem în oraș și să-I căutăm pe tata?
- Nici măcar nu știm unde e... - Ar fi bine să te duci după el?
- Nu poți să suni pe cineva? - Telefoanele nu merg..
- Nu putem face nimic. - Îl preocupa ziua lui de naștere!
- Terminați! - Are nevoie de noi. Putem să-I găsim.
- Nu poți să te duci să-I cauți. - Hai, mama!
JJ, oprește-te un minut, bine?
- Or să ne sune când vor afla ceva. - Vă rog, și-așa e destul de greu.
Nu-ți pasă deloc, nu-i așa?
JJ, hai, vino înapoi!
- li e frică, atâta tot. - Da.
Are dreptate, știi.
Nici nu-mi aduc aminte ce i-am spus ultima dată lui John.
Nu, domnule, nimeni nu trece.
Karnes, de la Marină.
Trebuie să mă odihnesc, sergent.
Ok.
Doar să n-adormi.
- Lasă-mă pe mine! - Ce?
Așa mi-a zis Antonio. "Will, lasă-mă pe mine".
Căruciorul.
Dacă n-ar fi schimbat locul cu mine...
Și Dom.
A făcut o greșeală ajutându-mă.
- Eu i-am zis să stea. - Eu I-am implorat.
"Nu mă lăsa, Dom, nu mă lasă!" Și-acum e mort.
Avea timp, putea să iasă.
Și Chris, trebuia să intre și el...
Nu trebuia să intre.
- Spune-i. - Spune-i tu.
Eu I-am luat înăuntru.
Și pentru ce?
Ce ajutor am dat?
Am vrut să intrăm. Kassamatis spunea că ești cel mai bun
și cunoști totul aici. Dom, Antonio și Chris...
niciunul nu s-ar fi dat în lături de la a ajuta.
Ne-am gândit că cel mai bine e să-I urmăm pe cel mai bun.
- Cel mai bun? - Ai făcut ce trebuia să faci, sergent.
N-ar fi acceptat să nu intre. Așa erau ei.
Ok.
Mersi, Will.
Will!
Asta e!
Nu vreau să mor ca un păcătos. Trebuie să mă rog.
- Nu spune asta! - Tatăl nostru...
- Nu vreau să aud! - Care ești în Ceruri, sfințească-se...
- Rezistă! - Dă-ne nouă azi pâinea...
Doamne, iartă-ne nouă păcatele!
Precum iertăm și noi greșiților noștri!
John! Ești acolo?
Da... Will. Sunt aici.
Sunt încă aici.
Acum 10 minute am primit un raport despre o altă clădire
de lângă WTC pe care au numit-o clădirea 7.
Oficialii au monitorizat-o pentru că avea incendii și vibra.
Acum câteva momente s-a prăbușit.
A fost a treia clădirea din complexul WTC care s-a prăbușit.
Sunt mulți jos cu el.
Secția 44, serg. King la telefon.
La o parte, avem nevoie de spațiu!
Nu puteți rămâne aici!
Batalionul meu este aici.
- Trebuie să ajutăm! - Nu acum, mâine e o nouă zi!
- Șefu, vrem să ajutăm! - Știu dar nu se poate face nimic acum.
- Care e situația? - Căutările au fost suspendate.
Au spus că zona nu e sigură. Trebuie să ieșim.
Toată chestia e o porcărie, omule. Colegii mei erau acolo.
S- a murit înăuntru!
E ca și cum Dumnezeu a făcut o perdea din fum.
Ca să ne protejeze de ceea ce nu suntem pregătiți să vedem.
Cum zici tu.
Pui lemnul aici. Încet.
Încet cu blândețe. Nu forțezi nimic.
Vrei să-ncerci?
N-o forță. Așa.
Sergent! Nu mi-ai spus cum o cheamă pe soția ta.
- Donna. - Donna?
E un nume frumos. American.
Pe a mea o cheamă Allison. E italianca.
Și nemțoaica. Nu vrei s-o enervezi. E sălbatică.
Și Donna s-a enervat odată. Vroia o bucătărie nouă.
Sunt un tâmplar bun, așa că eu mă ocup de ea.
Încă n-avem dulapuri. E supărată!
Așa că... trebuie să ies de-aici.
Donna...
M-am însurat cu femeia potrivită, știi?
- Da, știu. Și eu. - Povestește-mi de soția ta.
Este...
însărcinată în 5 luni... acum.
O să fie față.
Mai avem una, Bianca. Are 4 ani.
De unde ai scos numele de Bianca?
- Îmi place numele ăsta. - Și mie, da' tu I-ai ales.
- Și? - De data asta aleg eu numele.
- Elisa. - Elisa?
Copiilor le va plăcea numele. "Ellisa cu pizza. "
- Mie-mi place Olivia. - Olivia? Suna a vaca.
Nu! Olivia. Olivia Emmanuelle.
O să-i pun numele Elisa. Așa vroia Will.
- Ce? - Mă duc să iau rețeta.
- Ce rețeta? - Doctorul ți-a recomandat una, dragă.
Știi, pentru copil. S-o avem aici, în caz că...
- În caz ca ce? - În caz că o să ai nevoie, scumpo.
Știi...
- Mă duc cu Jerry. - Nu! Nu!
Nu pot să aștept aici până mă suna să-mi spună că Will e mort.
Vin și eu.
- Ce caut aici? - Al, ești bine?
- Da. - Da?
Da.
Will se poate să nu se mai întoarcă niciodată acasă și eu mă plimb
prin magazine ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
- Ai zis că vrei să ieși din casă. - Poți să-mi dai mobilul?
- L-am lăsat acasă. - Poți să mi-I dai tu?
Da.
- L-am uitat... - Am plecat de-acasă fără telefon?
- Al, ce faci? - Mă duc acasă. Întârziem!
Hai!
- Allison! - Al!
Allison! Vino în mașină! Mergem acasă.
Vreun telefon?
Sergent.
Nu cred că mai rezist până dimineața.
- Simt ca... - Will...
- Nu-mi place... - Will.
Dacă tu mori, mor și eu, ok?
Dacă tu mori, o să mor și eu.
- Nu poți să mori. - Așa suna mai bine.
Dar în caz că... Îmi faci un serviciu?
- Ce? - Să anunți prin stație...
că cer ca pe fiică-mea s- o numească Olivia.
Și spune-i... lui Allison ca o iubesc.
Și ca să-i pună numele Olivia fiică-mii.
813. Aici e McLoughlin.
Poliția Portuară. Ofițerul Jimeno solicita
ca fiica sa să se numească Olivia.
Ofițerul Jimeno vrea ca soția lui Alliston să știe c-o iubește.
Te rog, spune-i familiei mele că am iubit-o.
Foarte mult.
- JJ, ce faci? - Ți-am mai zis.
- Scumpule, ieși din mașină. - Nu!
- JJ, ieși din mașină acum! - Nu!
- Nu-mi spune mie nu! - Ce e cu tine? Nu vrei să-I găsești!
- Ba sigur că vreau! - Și dacă o să moară?
- Nu putem face nimic! - Și dacă n-o să-I mai vedem niciodată?
Bine, merg. Iesi! Am zis că merg, hai!
Vrei ton fără pâine?
Nu...
Trebuie să mănânci ceva. Și copilul trece prin asta, scumpo.
- Ce zici de niște chifteluțe? - Da, Patricia, o să vină.
Pot să-ți fac niște macaroane.
Nu, mama, e-n regulă. O să...
Mă duc să mă plimb.
- Mami! - Hei, puiule!
Tati vine acasă?
Scumpo...
Nu știu.
Ofițeri ai USA, dacă mă auziți, strigați sau faceți zgomot!
Ofițeri, strigați dacă mă auziți!
Ofițeri americani?
Eram în recunoaștere, sergent.
Cea mai bună mișcare, e să urcăm.
Bine.
Nu e cale de întoarcere. Haide.
- Thomas. - Karnes.
Ofițeri ai USA, dacă mă auziți strigați!
Sergent!
John!
Da...
Tocmai s-a întâmplat ceva incredibil.
L-am văzut pe Iisus.
Și știi ce?
Avea o sticlă cu apa.
Ne spune ceva, sergent!
Ne spune să mergem acasă!
Nu adormi, John.
Nu.
Durerea mă ține în viață.
Vorbește în continuare.
Ai văzut vreodată "Starsky și Hutch"?
Când eram mic îl dădeau la TV.
Îți aduci aminte muzica?
De câte ori o auzeam, alergam prin casa s-o arestez pe sor-mea, Karen.
Mi-a luat 6 ani să devin polițist.
Singurul lucru care am vrut să fiu, a fost polițist.
- De când ești în serviciu? - De 21 ani.
O viață întreagă.
Ești un tip tare, sergent.
Eu... nu râd prea mult.
De-aia...
lumea nu prea mă place...
pentru că nu râd des.
Da, asta e!
Îl avem pe Frank Sinatra aici!
Dacă mă auziți, strigați sau faceți zgomot!
John! John!
Ți-aduci aminte ce ziceai? Dacă adormi, nu te mai întorci.
Trebuie să te întorci ca o să ieșim de-aici.
Sergent!
John McLoughlin!
Dacă mă auziți strigați sau faceți zgomot!
Mă auzi?
Dormi?
Sergent!
Ce?
Unde suntem?
În iad.
Suntem în iad. Ce zici de asta, John?
Bine.
Mai încearcă să faci zgomot cu țeava aia.
Continuă.
Hai înapoi.
Da.
Te auzim!
- Ajutor! - Continua să strigi!
- Suntem aici! Aici jos! - Sunt jos!
- Hello! - Aici!
- Nu te văd! - Cred că glumești!
Aici.
Îl văd. Te văd!
Rezistă! Rezistă! Ok?
- Nu plecați, suntem demult timp aici! - Nu te lăsăm, prietene.
Suntem din Marină! Voi sunteți misiunea noastră!
Minunat! E minunat!
Sunt de la Marină, sergent! Poți să crezi?
Dacă plecăm, s-ar putea să nu ne mai putem întoarce.
E suprasolicitat? Da.
Sor-mea în Pittsburg.
Eu sunt. Sunt la WTC.
Te ascult.
Ai localizarea?
Perfect. Da. Băieți, avem 2 polițiști de la Poliția Portuară
găsiți sub dărâmături și care sunt în viață.
Răspund eu.
Slava Domnului! L-au găsit! Ai auzit? L-au găsit!
Stai, stai...
Bine, mersi, mersi. Venim acum.
E bine. L-au găsit în vestibul. Trebuie să ajungem la stația de autobuz.
- O să-i rup fundu' când îl văd. - S-a rezolvat!
S- a rezolvat.
- Trăiește. - Ce?
Trăiește! N-au putut să-I omoare. N-au putut să-I omoare.
L-au găsit! E blocat dar îl scot chiar acum afară.
E cel mai tare flăcău pe care-I știu. E făcut din piatră!
- Doamne! - Hai.
De unde îl luăm?
N-a întrebat nimeni? Jerry! Ce faci?
Am nevoie de un medic. E cineva?
- Eu, am fost! - Ai fost?
Iisuse! Haideți, am nevoie de un medic!
Mi-a expirat autorizația.
Au fost niște ani grei.
- Dar știu ce trebuie să fac. - Bun.
Știi că toată asta poate să cadă și să ne omoare?
Da.
- Cum te cheamă? - Chuck Sereika.
Scott. Hai!
Îl văd pe unu din ei.
Nu te duce fără echipament. Încearcă asta.
O cheie K de la Marină. O să-ți folosească.
- Mersi. Ai un nume pușcașule? - Sergent Karnes.
- Ai unu mai scurt? - Sergent.
Ești bine?
Bine.
Soția mea e Pat Strauss. Spune-i ei și copiilor că-i iubesc.
Bine?
- Sunteți gata? - Să mergem!
Bine.
Bună. Unde e John McLoughlin?
- Doamna McLoughlin? - Da.
E viu, dar mă tem că a fost o greșeală.
- O greșeală? - Când au sunat au zis c-a ieșit.
Nu e așa. E încă blocat dar se ocupa de el.
Ești sigură?
Nu e corect. Nu e corect!
V-a dat 20 de ani din viață și voi nu sunteți în stare să faceți ce trebuie.
- Unde e? Mă duc acolo. - Îmi pare rău, dna McLoughlin. E prea periculos.
- Unde or să-I ducă? - La Bellevue.
Mulțumesc.
- Unde-i ducem după asta? - La spitalul Liberty.
- Cum e cu McLoughlin? - E încă jos, încearcă să-I scoată.
- Ușor, ușor! - Ai grijă!
Rahat! Ce dracu?
Avem nevoie de lumina aici!
Stai liniștit. Respiră, respiră.
- Chuck, cum e? - Are tensiunea e bună.
E stabil. Dar transpira și se răcește.
Acoperă-I cu asta.
Uite, Willie.
Trebuie să fiu sub tine, sub tine.
Îmi pare rău, Willie.
Sau măcar cineva mai slab?
- Ce dorești Will? - O Cola se poate?
Au spus că nu pot controla focul.
Clădirile 4 și 5 ar putea să cadă.
La dracu! Nu merge!
- Chuck! - L-am văzut.
Toate astea pot să se dărâme pe noi.
N-ajuta dacă murim toți.
O să dai astea singur la o parte și-o să ieși?
După atâta timp în serviciu, mi-am dat seama că
singurul lucru la care mă pricep e să ajut oamenii.
- O facem împreună. - Eu nu plec.
Nu vreau să ratez momentul când vom ieși toți împreună.
Mă auziți? Aveți apă?
- Cine dracu e? - Ți-am zis... e partenerul meu!
Hei, John!
O să ies! Or să vină după tine, îți promit!
- Ok, Will. - Cine e?
- McLoughlin. - Scott Strauss, de la Urgențe.
- Cum ești? - Ok.
- Vreau apă. - Te-am auzit.
Îl scoatem pe Will și venim după tine.
Nu putem ajunge la tine încă, John! N-avem loc.
Omu asta o să moară dacă nu-I scoatem repede.
Și singurul lucru care e în drum e piciorul meu. Tăiați-I!
Tăiați-I! Pot să trăiesc cu un picior.
Nu pot să fac asta. Nu pot!
O să ieși întreg. M-auzi?
Ascultă, e piciorul meu. Ridică-mă și taie-I.
Dacă el moare, mor și eu. Asta-i treaba.
Chiar dacă-ți tai piciorul, n-o să poată ieși decât după ore.
Îmi pare rău! Acum lasă-mă să-mi fac treaba!
Încercăm din nou!
Bună.
Doamnă, ea e Allison Jimeno, soția lui Will Jimeno.
Eu sunt sora, v-am spus că venim.
Am spus tuturor membrilor familiilor să aștepte la cafenea.
E acolo după uși.
- Nu pot să merg acolo. - Hai, găsim alt loc.
Rezistă, da?
Te iubesc, John! O să te aștept!
Nu te da bătut!
Will... spune-le...
că vin și eu... Spune-le...
Unde sunt clădirile?
Unde sunt?
Stai liniștit, puștiule.
Încă nu.
L-am găsit.
John, m-auzi?
John!
Venim după tine. Totul e bine.
- Spike! - Scott.
- Îl văd. L-am găsit. - E treaz?
Așa și-așa.
John, John! M-auzi?
John! Sunt Scott, de Urgențe! N-o să te las aici.
Facem tot ce putem să te scoatem de aici, bine?
O să fii bine, John! Nu te lăsam!
Rezistă, John, hai.
O să fii bine. Rămâi cu noi, John.
Haide, ești cu noi.
Centrala, mergem spre Bellevue. E stabil.
Respirația 26. Tensiune 90 cu 50.
L-au adus prin spate.
Dumnezeule!
A respirat pietre! Will!
- Mă auzi? - Iubito!
Scumpule!
- Îl ducem la terapie intensivă. - Spuneau că piciorul...
Ești bine, iubitule?
Mi-au spus că ești bine!
Vreau să-i pui numele Olivia.
Nu, eu vreau Elisa! Pentru tine!
Olivia.
Trebuie să-I operam. Așteptați aici.
- E bine, da? - Are niște complicații...
Will! O să-i pun Olivia! Bine?
Ok!
Bine, încă una.
Trebuie să scoatem asta.
Trimite-i un medic Să-i pună ser.
Bine. Ne trebuie un medic aici jos acum!
- Haide, John. Aproape e gata. - McLoughlin!
- Ești pe mâini bune. Te scoatem! - Gata, John, gata. Rezistă, frate.
Gata, rezistă John! Nu te lăsa. Nu te lăsa.
Să nu te lași.
John, m-auzi?
Așa, John, trezește-te, fii cu noi.
Hai, John, hai John!
Stai cu noi, nu te lăsa!
Hai frate, rezistă! Hai, John!
Te-am dezamăgit.
Toți anii ăștia am avut atâta grijă.
Și acum am dat-o-n bară.
Îmi pare rău.
Te-am iubit suficient, iubito?
Te-am iubit corect? Așa cum ar trebui?
Ce dracu s-a întâmplat?
Cred că ne-a ajuns, John. Era momentul.
Se întâmpla multora, cred.
Eu cu copiii, tu cu serviciul.
Cred că la un moment dat, nu ne-am mai uitat unul la celălalt.
Hai, iubitule.
Copiii au nevoie de tine.
Nu.
- Eu am nevoie de tine. - Donna...
Nu pot... nu pot să ies de-aici.
Dragule, nici măcar bucătăria nu e terminată.
Ok, poți să lași bucătăria?
Atunci ieși.
Mișcă-ți fundul, John. Ridică-te!
- Și vino acasă. - iubito, nu pot.
Poți.
Perfect. Nu merge.
Toată asta e o porcărie, nu?
Dacă sunt vești proaste trebuie să ți le spună, nu așa.
Mi-au scos soțul afară. L-au găsit sub dărâmături.
Asta e bine.
Fiul meu e acolo. Sau a fost.
Lucra la lifturi în turnul din sud. Un băiat bun.
Când am văzut clădirea căzând ca o prăjitură...
Cel mai rău lucru a fost că am țipat la el.
Ultima dată...
am pregătit cina...
A venit târziu și toată cina s-a pierdut.
Și am țipat.
Acum vreau doar să-I îmbrățișez.
Știu. Știu...
Știu, știu...
Mulțumesc, mulțumesc.
- Rezistă, prietene. - Rezistă.
Gata, ești cu noi. Mergi acasă, prietene.
John!
- Bună! - Donna!
Bună, iubitule!
Tu... m-ai ținut...
...în viață.
Ați venit din Wisconsin?
Da, trebuia să facem ceva.
Ce faci aici?
- Medic. - Bun așa.
Nu, nu mă întorc azi.
Nu.
E nevoie de oameni aici.
Când se va termina aici... o să vedem.
Jimeno e în afara pericolului. McLoughlin e încă în operație.
- Încă lipsesc 14. - Ce facem?
Au fost mii de persoane înăuntru. Unde dracu sunt?
DUPĂ 2 ANI
11 septembrie ne-a arătat de ce sunt oamenii în stare.
Ca răutate, da, sigur.
Dar ne-a demonstrat bunătatea de care am uitat că exista.
Oamenii având grijă unii de alții.
Pentru simplul motiv că fac ceea ce trebuie să facă.
El e fiul meu, JJ.
E important să vorbim despre lucrurile bune. Și să le amintim.
- Pentru că au fost multe în ziua aia. - Vii, Olivia?